Memo til Paramount Pictures-
- Hollywood, Californien-
- fra Alexander Meyerheim. Emne: Min seneste produktion.
Mine herrer, mens De sidder sikkert i Deres afkølede kontorer-
- så klarer vi os fint her i skyttegravene.
De behøver ikke være bekymrede for manuskriptet.
Jeg talte med forfatteren i Paris.
Han forsikrer mig, at han lige nu har 138 storslåede sider-
- som bliver renskrevet nu. Jeg skal møde ham i Paris på søndag.
Punktum. Nyt afsnit.
Succesen er uundgåelig, mine herrer.
En Alexander Meyerheim produktion-
- med historie og manuskript af Richard Benson.
- Richard Benson? - Kender du ham, min engel?
Kender ham?
Jeg hader ham! Richard Benson, føj!
Der er vist facetter af ham, som du kender bedre, end jeg gør.
Jeg ved ikke, hvornår han får tid til at skrive.
Desværre havde han tid til at skrive et manuskript til mig.
De sidste ti sider blev fundet-
- flydende væk i en vodkaflaske.
Send det sædvanlige telegram til Benson.
Richard forsikrer mig om, at han er på vandvognen.
VIL IKKE FORSTYRRES
DET BETYDER VOUS! OG OGSÅ VOUS! MERCI!
Der er åbent. Kom ind.
- Ja? - Mr Benson?
Er De pigen fra skrivemaskinebureauet?
Det er jeg.
Hvis vi skal have et harmonisk samarbejde-
- bør De aldrig besvare et spørgsmål med et spørgsmål.
- Klart? - Gjorde jeg da det?
Igen besvarede De et spørgsmål med et spørgsmål.
Mit ja, da De åbnede døren, var et spørgsmål.
Spørgsmålstegnet var underforstået.
De kender forskellen mellem underforstået og antydet?
Er det ikke et spørgsmål?
Jo.
Så besvarede De mit spørgsmål med et spørgsmål.
At underforstå er at sige noget, uden at sige det direkte.
At antyde er at konkludere fra noget kendt eller antaget.
- Jeg hedder Gabrielle Simpson. - Er det en fugl?
Jeg fik at vide, at jobbet tog flere dage. Jeg kunne ikke få ham passet.
Det er her. Der er kontoret-
- jeg bor heroppe, terrassen er derude.
Den groteske genstand i horisonten er Eiffeltårnet.
Jeg fik det flyttet derhen for at minde mig om, hvilken by jeg er i.
Hvis det støder Dem, får jeg det fjernet igen.
De bor her. Det er et tilstødende værelse-
- hvilket uden tvivl har forfærdelige konnotationer.
- Slet ikke... - Dem kan De godt glemme.
Jeg ville have skaffet Dem et værelse længere nede-
- men der er fuldt hus. Det er bastilledag osv.
Jeg arbejdede engang for en forfatter-
- som skrev i badekarret. Jeg er vant til det meste.
De må gerne pakke ud. I badekarret?
Ja. Jeg gav ham en pakke boblebad, og vi gik godt i spand sammen.
Jaså...
Antyder det, at fuglens navn er Richelieu?
Det er vist antydet, nærmere end underforstået.
Gå i spand sammen... Interessant talemåde.
Kaldte De fuglen Richelieu, fordi De ville have en kardinal?
Meget morsomt.
Nej, slet ikke. Blot en af farerne ved at være-
- et vittigt hoved, som jeg er. Jeg er nødt til at prøve.
Jeg er så glad for denne opgave, mr Benson.
At få lov at arbejde med en manuskriptforfatter som Dem.
Jeg er selv interesseret i film. Jeg kan sikkert lære en masse.
Tak.
Sidste måned var det Roger Roussin, New Wave-instruktøren. Kender De ham?
Jeg er mere til Old Wave.
Filmen er meget interessant. Avantgarde.
Om folk, der går til en fest og beslutter ikke at spille Kriblekryds.
Den hed Kriblekryds-spillet vil ikke finde sted.
Hans næste er om en pige, som ikke vil holde fødselsdag.
Blæs ikke nogen lys ud.
Roger mener, at det vigtige på lærredet er det, der ikke sker.
Har Deres film en titel?
Selvfølgelig.
Pigen der stjal Eiffeltårnet.
Det lyder fascinerende.
Titlen er vel symbolsk?
Hun stjæler ikke virkelig Eiffeltårnet. Gør hun?
Hvad handler den om?
Det er en spændings...
Et romantisk melodrama. Med en masse komedie.
Og dybt nedenunder et substrat af social kommentar.
Åh... Hvis jeg må se de sider, De har skrevet-
- kan jeg få en idé om arbejdets omfang.
Siderne, min pige, er lige her.
En Alexander Meyerheim produktion.
Pigen der stjal Eiffeltårnet.
Historie og manuskript af Richard Benson.
Her, med en side eller to af interessant fotograferede-
- startbilleder, måske fra en helikopter.
- En dreng og en pige mødes. - Men, mr Benson...
Efter lidt småsnak-
- hvor de lærer hinanden at kende, det er jeg så god til-
- føler vi en ubevidst tiltrækning mellem de to.
En antydning til publikum om kærlighedens skælvende begyndelse.
Og så: Konflikt.
Vi kan høre på musikken, hvor gennemsyret af fare-
- hele situationen er.
Og nu... Første drejning.
Publikum gisper, da de opdager, de er blevet narret.
Alt er ikke, hvad det giver sig ud for. Slet ikke.
Faktisk er hele situationen fuldstændig vendt om-
- med denne utroligt geniale-
- drejning af drejningen.
Begivenhedernes drejning-
- får dem til at indse, hvor meget de har fejlbedømt hinanden.
I samme øjeblik-
- bliver musikken igen uheldssvanger.
De opdager, de er i fare, og så er jagten begyndt.
Hvinende dæk, tagtoppe-
- fjernbilleder af små figurer, der ræser rundt i den panikslagne by.
Da vi pludselig, i en øde baggade, ser, siddende på en skraldespand-
- mens den slikker sin regnvåde pels-
- nærbillede: Katten!
Nu bygger vi langsomt op til højdepunktet.
Musikken går helt amok.
Og der er de: Uden at ænse-
- den syndflod af regn, der vælter ned over dem-
- falder de to lykkeligt og blidt i hinandens arme.
Og mens publikum savler af sublimeret seksuel tilfredsstillelse-
- mødes de to store og højt betalte hoveder-
- i det ultimative og uundgåelige øjeblik.
Det endelige, jordskælvsagtige-
- studielejebetalende, biograffyldende-
- popcornsælgende...
Kys.
Fade out. Slut.
Det var det. 138 sider. Hvorfor gøre det længere?
- Mr Benson... - Ja.
Hvornår skal dette manuskript være færdigt?
Lad os se... I dag er det fredag.
Min ven, som er chef og producer, mr Alexander Meyerheim-
- ankommer til Paris fra Cannes klokken ti-
- søndag morgen, som tilfældigvis er bastilledag.
Perfekt! KI. 10.01 overbringer vi ham manuskriptet-
- og så fejrer vi det. Drikker champagne, danser i gaderne-
- hvad de nu gør den 14. juli.
Pænt af Dem, men jeg har en aftale. Har De slet ikke skrevet noget?
Har De en aftale?
Mener De, at hele filmen skal laves på to dage?
Miss Simpson, kan De ikke klare Deres del af jobbet, så sig det nu.
- Jeg kan finde en anden. - Det var ikke det, jeg mente.
Det er bare, at... Det er ret usædvanligt, ikke?
Ikke for mig.
Jeg formoder, De har tænkt meget over det?
Nej, jeg har ikke.
Hvad har De så lavet?
Hvad enhver energisk manuskriptforfatter-
- ville eller burde have lavet-
- i de første 19 uger af sin ansættelse:
Stået på vandski i St. Tropez-
- ligget i solen i Antibes og studeret græsk.
Græsk?
Der var en filmstjerne fra den græske filmindustri-
- ved Cannesfestivalen.
Så et par uger til at glemme det græske igen-
- hvilket involverede en hel del vodka-
- og en rejse til Madrid for at se tyrefægtning.
Heldigvis, da jeg ikke kan tåle synet af blod-
- var den flyttet til Sevilla.
Uge 17 og 18 blev tilbragt i et casino i Monte Carlo-
- i et dårligt forsøg på at vinde nok penge-
- til at købe min 5.000-om-ugen- kontrakt tilbage-
- fra min ven, arbejdsgiver og chef, mr Alexander Meyerheim.
Så havde jeg ikke behøvet at skrive filmen. Tag lige en note.
Til den bog jeg vil skrive om kunsten at skrive manuskript:
Spil aldrig på 13, 31 og de tilstødende tal-
- i længere tid eller for mange penge. Det virker ikke.
Og nu er jeg nødt til det her. Skal vi begynde?
En Alexander Meyerheim produktion.
Kapitæl, citationstegn. Pigen der stjal Eiffeltårnet.
Kan De lide titlen?
Ja, den lyder spændende.
Det syntes Meyerheim også. Han købte titlen uden at se andet.
Historie og manuskript af Richard Benson.
Side et. Fade ind. Udendørs. Paris, selvfølgelig.
Lad mig se, nat eller dag?
Dag.
Begynd med et billede af... af Eiffeltårnet.
Kameraet zoomer ind. Helt alene og vindblæst på en platform-
- står en mystisk kvinde i sort. Hun ser på sit ur.
Og vi ser...
Hvordan skulle jeg vide det? "Mystisk kvinde i sort"...!
Ak, heltene faldt i slagets tummel!
Ikke for ligetil. Vi må ikke afsløre det hele allerede. Godt, fade ind.
Udendørs. Sacre Coeur. Dag.
Nej...
Lad os hellere sige...
Grand Palais.
Vi må give publikum-
- smagen og duften af det virkelige Paris.
Godt...
Udenfor. Christian Dior. Kameraet panorerer.
Og nu ser vi en hvid Rolls-Royce køre op foran og standse.
Nej, vent, lad os sige en hvid Bentley.
Det er mere chikt.
En chauffør i hvidt liberi springer ud og åbner døren.
En klassisk stjerne dukker op inde fra bilen.
En som... Marlene Dietrich.
Og nu...
Prik, prik, prik.
Hun glider majestætisk ind i butikken og...
Vi ser hende ikke mere. Det giver ingen mening, men Alex elsker det.
Han kunne have stjålet Bentley'en og bagefter sendt regningen til filmen.
- Hvad sagde De, De hed? - Gabrielle Simpson.
- Hvor længe har De boet i Paris? - To år.
Og De kom her for at skrive?
Ja, også det, men mest for at...
Hvordan skal jeg sige det...? For at leve.
Leve?
Gider De lige...?
De siger, De kom her for at leve.
Ja. Det første halve år studerede jeg fordærv meget nøje.
Virkelig?
Helt ærligt. Jeg kom aldrig i seng før kl. otte om morgenen.
Hvem ved, hvor mange kopper giftig kaffe, jeg har drukket?
Jeg drak ikke dengang, så det var svært rigtig at komme i stemning.
Fordærv kan være kedeligt, hvis man hverken ryger eller drikker.
Men man må forsøge at vokse.
Og ham De møder på bastilledagen... Er han en del af processen?
Nej, han er bare en ven. En ung skuespiller.
En skuespiller?!
Et tragisk forhold lige fra starten.
Bare han ikke er metodeskuespiller, som mumler og holder pauser-
- og derved bryder rytmen i forfatterens prosa.
Nej, han er lidt heftig, men rigtig sjov.
Ja så...?
Og De og denne skuespiller... Hvad vil I lave på bastilledagen?
Vi vil tilbringe hele dagen sammen. Først morgenmad på en lille café.
Så vil vi danse fra den ene ende af Paris til den anden.
Opera kl. fem, så garden og afsyngningen af Marseillaisen.
Af sted til Montmartres fyrværkeri.
Så middag og champagne og, De ved... leve.
- De holder virkelig af det, ikke? - Af hvad?
Livet.
Hver morgen, når jeg vågner og ser en helt ny dag-
- går jeg helt agurk.
Jeg har en idé.
Jeg fik en idé! Den første gode i fire måneder.
Nej, jeg havde en idé om at holde op med at drikke. Den duede ikke.
Det her kunne blive godt. Rigtig godt.
En enkel historie om en parisisk arbejdende pige-
- og hvordan hun tilbringer 14. juli. Hele filmen udspiller sig på én dag.
Og jeg har to dage til at skrive den. Fade in. Udendørs, Paris.
Da vores historie begynder, er det morgen på bastilledagen-
- og alle trompeter i Paris blæser reveillen.
Over et billede af Triumfbuen-
- indsætter vi "En Alexander Meyerheim produktion".
Klip til Eiffeltårnet. Hovedtitlen.
"PIGEN DER STJAL EIFFELTÅRNET"
Trompeterne går over i den uundgåelige titelsang.
Måske kan vi få Sinatra til at synge den.
Så kommer der en uendelig liste over medvirkende-
- der takker for indsatsen fra alle de "små" mennesker-
- som jeg vil takke i min tale-
- når jeg modtager min Oscar.
Lige på bækkenslaget:
"Historie og manuskript af Richard Benson".
Godt...
Fade ud.
Og fade ind. En malerisk parisisk plads-
- hvor man er ved at fejre højtidsdagen.
En enkel, parisisk pige-
- som ligner Dem, miss Simpson-
- kommer ud fra sin enkle parisiske bolig.
Hun går gennem menneskemængden og hen over pladsen.
Hun sætter sig ved en lille café, hun plejer at komme på.
Åndeløst afventer hun den, hun har et stævnemøde med.
En eller anden... skuespiller.
Nu må vi vel beskrive ham.
Jeg ser ham som sært utiltrækkende.
Slet ikke. Philippe er rigtig pæn.
Faktisk ligner han... Tony Curtis.
Jeg ser ham som en af de der mumlende skuespillere-
- der kun får mindre roller.
Og han hedder ikke Philippe. Han hedder Maurice.
Maurice!
Ligesom... Bonjour, skat.
- Bonjour, Maurice! - Hej.
Jeg er så spændt. Jeg kunne slet ikke sove. Kan du lide min kjole?
Ja, den er flot.
Ville det være for sært, hvis vi, i stedet for morgenmad-
- fik et glas champagne lige her?
Tak.
- Hør her, skat... - Ja, Maurice?
Det her bastilledag-flip?
Vi må lige skære det lidt ned.
Jeg forstår ikke, Maurice...
Jeg er nødt til at droppe ud, skat. Ser du, i går aftes-
- mens jeg lavede scenen på le apotek-
- kylede jeg en espresso ned sammen med et par af de lokale.
Pludselig kommer den her New Wave-agtige fyr ind-
- og siger, han hedder Roger Roussin.
Og han laver en film om bastilledagen.
Ingen dans i gaderne.
Ingen dans i gaderne?
I Rogers udgave regner det ligesom.
Han tilbyder mig hovedrollen.
Det glæder mig at høre, Maurice.
Så jeg må smutte. Vi skal filme hele dagen. Nede i kloakkerne.
Jeg forstår.
Hej, skat, jeg er kørende. Skal du have et lift?
Nej, tak. Jeg vil hellere gå.
Skørt.
Med den næsten sindssyge narcissisme-
- karakteristisk for sit kald-
- bestiger Maurice sin scooter.
Vor heltinde er knuget af sorg.
Hun ved ikke, hvor heldig hun er.
Men de skulle tilbringe hele dagen sammen.
De har lige overværet den første drejning.
Sådan ville Maurice aldrig opføre sig.
Desuden hedder han ikke Maurice, men Philippe.
Nu er hun sluppet af med sin date til bastilledagen-
- og vi kan gå til vigtigere sager. Konflikt.
Konflikt?
Den anden mand.
Det tredje hjørne af trekanten.
Har ham der Roger med Ingen Kriblekryds-
- ikke lært Dem noget om at skrive film?
Nej...
- Et øjeblik sidder Gabby der... - Gabby?
Vi må jo kalde hende et eller andet.
Et øjeblik sidder Gabby der.
En ensom og ynkelig skikkelse.
Men uden at hun ved det, er denne hjerteskærende scene-
- blevet overvåget af...
Prik, prik, prik...
En mystisk fremmed.
En mystisk fremmed, hvor spændende.
Før De undslipper begrænsningerne-
- af dette uprætentiøse hotelværelse-
- vil jeg vise Dem-
- hvor spændende en mystisk fremmed kan være.
Vi må jo hellere beskrive ham.
Det må vi vel.
Han er selvfølgelig amerikaner.
Så kan jeg bedre beskrive ham.
Lad mig se, hvad ellers?
Jeg ser ham som ret høj, ret solbrændt-
- ret flot, sporty udseende-
- med et vejrbidt, men... sært følsomt ansigt.
Stakkels, lille væsen. Lidet aner hun-
- at om et øjeblik vil hun og publikum-
- have glemt det kedelige fjols, Maurice-
eller Philippe, eller hvad han nu hedder.
I dette magiske øjeblik er hendes liv begyndt.
Blidt tager han hende i sine arme-
- og med en Fred Astaires ynde-
- danser han væk med hende i mængden.
Om nøjagtig ti sekunder skal De slå mig så hårdt, De kan.
Hvad?
Der er desværre ikke tid til at forklare.
Og ingen grund til at stole på mig. Men jeg stoler på Dem.
Der er noget over Deres store, magiske øjne, og jeg er...
Nå, navnet kan være ligegyldigt.
Bare tænk på mig som... 1331, USAs efterretningstjeneste.
Det må være en spøg.
Hvis De kigger lidt til venstre-
- uden at bevæge hovedet...
Så ser De i det vindue...
I den buket, jeg gav Dem, er der en mikrofilm.
Jeg kan ikke sige, hvad det er, men det må ikke falde i forkerte hænder.
Det kan betyde civilisationens undergang.
Så er det nu, De skal slå mig så hårdt, De kan.
Stop. Stop!
Spioner i trenchcoats?
Jeg lod mig vist rive med. Vi må gå lidt tilbage.
Godt. Så er vi tilbage, hvor vi slap.
Vi er sluppet af med hendes date til bastilledagen.
Drengen og pigen mødes, og...
Og de danser, og de danser...
Mr... Benson?
Nu den mystiske fremmede. Hvem er han...?
Der er nogen ved døren.
Hvad laver han? Hvilke lidelser, hvilken tortur-
- er årsag til det tungsind, han oplever?
Og hvorfor-
- lærte jeg ikke et nyttigt erhverv?
Det er et telegram.
Skal De ikke åbne det?
Nej, jeg vil ikke åbne det. Grunden til, jeg ikke vil åbne det-
- er, at jeg ved, hvad der står i det.
Grunden til det er, at i de sidste godt 19 uger-
- har jeg modtaget 134 telegrammer fra mr Alexander Meyerheim.
Der står nøjagtig det samme: "Hvornår er manuskriptet færdigt?"
"Hvornår er manuskriptet færdigt?"...
Hvordan kan jeg skrive, når han chikanerer mig sådan?
Dag og nat, telegrammer, beskeder, telefonopringninger.
Hvordan gik det i dag? Hvornår er det færdigt?
Apropos mænd i trenchcoats! Han udspionerer mig konstant.
Hans folk er overalt. De kunne også være en af dem.
Mr Benson!
Af og til føler jeg mig bare som ham der i "Les Miserables".
- Jean Valjean. - Det skal nok passe.
Men i går aftes... svor jeg over for ham i telefonen på-
- at jeg havde 138 sider foran mig.
Jeg sagde: "Alex, en mand, der tager dine penge-
- og siger, han har 138 sider foran sig uden, at han har det-
- er en løgner og en tyv."
Af og til føler jeg, han ikke stoler på mig.
Jeg ved, hvem den mystiske fremmede er.
Han er en løgner og en tyv.
En nutidig François Villon-
- som lever af sit vid og det, han stjæler.
En juveltyv, måske.
Ekspert i pengeskabstyverier.
Der er ikke et pengeskab i hele verden-
- han ikke kan åbne med sine bare næver. Jeg har det!
Vi må starte forfra igen.
Men det er ikke så slemt. Vi har kun otte sider.
Vi er næsten igennem "Alexander Meyerheim produktion".
Pigen der stjal Eiffeltårnet, "manuskript, Richard Benson"...
Vi beholder bastilledag-idéen, men nu starter vi ikke med Gabby.
Vi starter med... Rick.
Rick. Det er et skønt navn til den mystiske fremmede.
Lad være med at redigere. Bare skriv.
Udenfor, dag. En malerisk plads.
Midt i den lystige folkeskare-
- fanger kameraet en ret høj, ret solbrændt amerikaner...
Vi ændrer hans garderobe til et løgner og tyv-sæt.
De ved: Nuancer af sort.
Med en junglekats ynde nærmer Rick sig bordet-
- hvor Gabby bliver afvist af sin skuespillerven.
Hans næsten overmenneskelige intelligens forstår straks.
Han tøver. Hvis der er et svagt sted i Ricks rustning-
- er det et kønt ansigt.
Han beslutter sig og flytter til et andet bord-
- hvor to personager fra underverdenen venter på ham.
Kald dem første og anden gangster.
Nå, Rick...?
- Har du tænkt over det? - Jeg overvejer forslaget.
Det er en enkel og smuk plan og alligevel original og dristig.
- Voilà, monsieur. - Vi behøver dig kun til to ting.
Til at åbne pengeskabet og aflevere brevet.
Nogle få timers arbejde.
Det giver en million dollar-
- som vi selvfølgelig deler i tre.
Halvdelen til mig. Den anden halvdel bliver delt mellem jer to.
Men du har allerede sagt ja.
Det er et velkendt faktum-
- at jeg ikke kun kan åbne pengeskabe, men også er en løgner og en tyv.
Halvdelen til mig. Den anden halvdel bliver delt mellem jer to.
Udmærket. Jeg henter dig i en bil kl. fire.
Vi ses kl. fire.
Og, Rick... Sørg for at modstå-
- din konstante og overvældende trang til at forråde os.
Denne gang vil vi ikke være så... forstående-
- som vi var sidste år i Tanger.
Nu, miss Simpson, har vi bygget spændingen op-
- med intrige og romance. Igen har vi det magiske øjeblik.
Drengen og pigen mødes.
Godt. Nu skal vi have mere konflikt.
En ny karakter, måske.
Jeg har det! Tæt ved sidder Ricks dødsfjende.
Inspektør... Gillette fra det internationale politi.
Det er åbenlyst, at han ved noget, publikum ikke ved.
Og nu, miss Simpson, har vi sat hjulene i gang til vores plot-
- og opflammet publikum med et ønske om-
- at finde ud af, hvad der nu sker.
Det bebrejder jeg dem ikke. Det vil jeg også gerne vide.
Vi kan lave en pause med nogle få sider småsnak-
- hvor de lærer hinanden at kende, det er jeg så god til.
Spørgsmålet er: Hvor skal denne charmerende, lille scene udspilles?
Ved en frokost!
Ja, han inviterer hende på frokost på en smuk restaurant.
Skørt. Hun går da ikke med en mand, der har samlet hende op på en plads.
Jeg mener, han er jo helt fremmed.
Miss Simpson, ingen er fuldkommen.
Han spørger, mens de danser og danser og danser.
"Er du så trist, når alle er så glade?"
Og så et forslag fra den mystiske fremmede.
"Hvis du løfter din overlæbe lidt-
- kan du i hvert fald skabe illusionen om et smil."
Nu er han virkelig nødt til at skrue op for charmen.
"Kender du ordet 'serendipitet'?" Hun ryster på hovedet.
- Hvad betyder det? - De overrasker mig, miss Simpson.
Det betyder at åbne øjnene hver morgen-
- og se på den nye dag og gå helt agurk.
- "Serendipitet"? - Nemlig.
- Er det noget, De finder på? - Nej, det er et rigtigt ord.
Faktisk betyder det evnen til at finde glæde og spænding-
- og lykke i alt, der sker.
Uanset hvad.
Serendipitet!
Han forklarer det på en mere fascinerende måde, end jeg gjorde.
Lige i rette øjeblik foreslår han-
- en fabelagtig frokost i Boulogneskoven. Hun er fristet.
Men tror De ikke...?
Miss Simpson, han inviterer hende jo ikke på motel-
- i Asbury Park, New Jersey. Han inviterer hende på frokost!
Tror De ikke, hun ville sige ja, hvis han var forfærdelig charmerende?
- Tja... - Serendipitet.
Godt, måske. Hvis han lover, at det kun er frokost og så slut.
Det lover han. Medmindre hun kommer i tanker om noget andet bagefter.
- Hvilket hun ikke gør! - Seren... Godt.
Han prajer en hestevogn og de kører til Boulogneskoven. I orden?
I orden. Nu burde vi nok skrive det ned.
Slet ikke. Publikum er et skridt foran os.
De har vidst i en time, hun ville spise frokost med ham.
Men hvordan får vi dem fra pladsen-
- gennem alt det, som De er så god til?
I film har vi et simpelt redskab-
- som klarer netop sådan en situation: Overtoningen.
Gennem årene har publikum lært-
- at når en scene fader væk-
- ligesom en gammel soldat, for øjnene af dem-
- og en anden scene langsomt begynder-
- er der gået et vist stykke tid. Så, miss Simpson-
- vi laver en overtoning...
Langsomt og dvælende-
- til restauranten i Boulogneskoven.
En hestevogn med vort nydelige par-
- klip-klapper af sted forbi vandfald og træer-
- hen mod en fantastisk restaurant.
Bemærk, hvor snedigt jeg udspiller-
- vort melodrama mod en baggrund-
- af ferieserendipitet i "det muntre Paris".
Vi sparer publikum for siderne med småsnak-
- og kommer lige til sagen-
- ved at bruge det simple redskab, jeg nævnte: Overtoningen.
Hvem er du? Hvad laver du?
Hvem jeg er, og hvad jeg laver? Jeg er ingen-
- og jeg har lavet alt og intet.
Jeg har kørt racerbil, været storvildtsjæger-
- spillet klaver i et ret specielt værtshus i Buenos Aires.
Dette og hint, alting og ingenting.
Forbandelsen ved at være født for rig.
Jeg ved, hvad du mener. Forbandelsen ved at være født for rig.
Derfor forlod jeg slottet og tog til Paris.
Slottet?
Vi har huse over hele verden, men mit yndlingssted-
- var vores sommerhus i Deauville med sin egen private zoo.
Da jeg var lille pige måtte jeg fodre girafferne, hvis jeg havde været sød.
Girafferne? Sig ikke, at I også havde giraffer?
- Mener du, at du...? - Selvfølgelig.
Hvor sjovt! Vi har begge haft giraffer som børn!
Verden er altså lille, ikke?
Voilà! Madame. Monsieur.
- Skål for Rick. - Skål for Gabby.
Må jeg anbefale...?
Jeg foretrækker at vælge selv.
Først vil vi gerne have papirtynde skiver af tørret skinke-
- forsigtigt viklet rundt om modne stykker persisk melon.
Derefter lidt søtunge-
- let sauteret i champagne og smør.
Dertil en flaske...
Pouilly-Fuissé?
En årgang '59 er fin. Og derefter-
- en Chateaubriand til to.
Lad os sige fire. Forkullet og brun.
Nej, sort udenpå og vidunderligt rå indeni.
Til bøffen vil vi have hvide asparges-
- og en flaske Château Lafite Rothschild '47.
Til dessert en enorm mængde skovjordbær-
- selvfølgelig serveret med dynger af fløde-
- så tyk, man kan putte den på med en skovl. S'il vous plaît.
De hørte, hvad damen sagde. Og skynd Dem lidt, vi er sultne.
Mens de nu venter på papirtynde skiver af tørret skinke-
- forsigtigt viklet rundt om-
- modne stykker persisk melon...
Stop, jeg kan ikke holde det ud.
Tror De virkelig, de tilbereder søtungen i champagne og smør?
Mm... I hvert fald, mens vi venter-
- tænkte jeg på, om den smukke miss Simpson-
- vil gå med den talentfulde mr Richard Benson-
- og få en lille aperitif? Jeg synes, de begge har fortjent den.
Godt, det ville være rart.
Jeg kunne egentlig ikke lide Rick-
- men han vinder ved nærmere bekendtskab.
De kan altså bedre lide Rick nu?
Ja, jeg synes, han er meget tiltrækkende.
Vigtigt: Det kvindelige publikums reaktion.
Godt. Frokosten er slut. Martinierne-
- de to forskellige vine og cognacen har haft en vis effekt-
- og et drømmeagtigt skær breder sig over dem.
Siderne, miss Simpson.
Dem, vi indtil nu har dækket med vor fabelagtige prosa.
Her vil De bemærke, som bemærket tidligere i dag-
- åbningen, en serie af interessante-
- åbningsbilleder.
Og her: Drengen og pigen-
- hvis en midaldrende, mystisk fremmed kan kaldes en dreng, mødes.
De er da ikke midaldrende, mr Benson.
Faktisk synes jeg, De er bemærkelsesværdigt velbevaret.
Det er det mest afkølende kompliment, jeg nogensinde har fået.
Vi fortsætter med siderne otte, ni-
- og ti med romantisk småsnak.
- Som De er så god til. - Mange tak.
Man kan mærke den ubevidste tiltrækning mellem de to.
Den skælvende spire til kærlighed.
Kan De se, hvor nemt det er med professionel know-how-
- og erfaring?
Miss Simpson, jeg tror ikke, De indser dette-
- men en forfatters liv er forfærdelig ensomt.
Mr Benson...
Aner De overhovedet, hvad der skal ske nu?
Aner De, miss Simpson, overhovedet, hvad der sker nu?
Tja...
Vi må lige huske, at uanset hvor charmerende han er-
- er han en løgner og en tyv. Det står der lige her.
Mr Benson...
Jeg ved godt, hvad der sker.
Nu kommer den anden drejning.
Publikum gisper, da de opdager, de er blevet narret.
Han har proppet hende med martinier, hvidvin, rødvin, cognac-
- af en eneste grund: For at drikke hende fuld!
Men det er hun ikke. Slet ikke, uanset hvad han tror.
Nu, da han tvinger en sidste cognac-
- til hendes uvillige læber...
Stakkels pige. Charmeret og serendipiteret til at tro-
- at hun var sikker sammen med denne solbrændte, flotte amerikaner.
Ak, tingene er ikke, hvad de ser ud til. Slet ikke.
Musikken bliver ildevarslende.
Og hun bliver klar over, hvilken fare hun svæver i.
Den mystiske fremmede. Hvem er han? Hvordan er han i virkeligheden?
Og hvorfor bliver han ved med at bide hende i halsen?
Vær ikke bange, min kære. Det er bare en flagermus.
Nattens skabninger er mine venner.
Jeg ved, hvorfor du bider mig i halsen. Du er sådan en varulv.
Nej, min kære...
Jeg er vampyr.
Disse grotters indre-
- er ideelle til mit laboratorium.
Og alligevel er der noget ved hans øjne...
Selv om de er ret blodskudte.
En vampyrs liv må være frygtelig ensomt. Men nej!
Ikke for ingenting har hun studeret fordærv grundigt.
Nogle piger lader vampyrer bide dem i halsen på den første date-
- men ikke Gabby. Hun river sig løs fra hans onde favntag-
- og så er jagten i gang!
MÅLFOTO
Han har fanget hende! Nej, Gabby, giv ikke efter nu.
Du kæmpede imod i grotten og på strandene.
Du kæmpede imod på sletterne. Vi må have flyvemaskiner!
Hendes ansigt udstråler skræk.
Mr Benson, hun har slået ham ihjel!
Så, så, miss Simpson, det er helt i orden.
Det har været en hård dag-
- og De har fået en hel del at drikke.
Men han havde jo fortjent det.
Stoppe alt det sprut i hende, drikke hende fuld.
Selv om hun ikke er det. Overhovedet ikke.
- Selvfølgelig ikke. - Ikke bare slog hun ham ihjel...
Men når jeg tænker på den stakkels hest...
Den måde hun slog ham med den forfærdelige pisk.
Men jeg synes, hun havde fortjent det.
Hvad?
Hvorfor hidsede hun sig sådan op, uanset hvad han ville gøre?
Han var jo hverken vampyr eller sådan noget.
Faktisk synes jeg, han er meget tiltrækkende.
Miss Simpson, jeg tror, De skal gå i seng og få noget søvn.
Tror De? Hvad med Dem?
Jeg vil gerne tænke. Miss Simpson...
Hvis De vil være venlig at gå derind og lægge Dem.
Måske bare nogle få timer. Men hvis De får en idé-
- og det ved jeg, De gør, må De love at vække mig.
Helt sikkert.
Lover De det?
Det lover jeg.
Godt...
Godnat, mr Benson.
Godnat, miss Simpson.
Godnat.
Jeg vil gerne bestille en samtale-
- til mr Alexander Meyerheim i Cannes.
Den er halv to. De kan sikkert finde ham i casinoet.
Det er mr Richard Benson.
Personligt.
Jeg venter.
Kære Alex...
Det er min ubehagelige pligt at informere dig om-
- at Pigen Der Stjal Eiffeltårnet ikke bliver til noget.
Forstår du, min ven...
Der er ingen grund til, at du kommer til Paris på søndag-
- for at læse manuskriptet, for der er ikke noget manuskript.
Og jeg tror ikke, der bliver noget...
Ja? Comment?
Prøv ved chemin de fer-spillet. Det store bord.
Undskyld, jeg glemte at dække Richelieu til.
Godnat.
Åh, mr Benson... Tro ikke, jeg forlader Dem.
Jeg vil være lige her, når De behøver mig. Godnat.
Frøken...?
Annullér den samtale.
Desværre, miss Simpson-
- er det ikke en musical, vi skriver.
Har De skrevet alle disse sider i går aftes? Helt selv?
Mens nogle af os snuede i sengen-
- sad andre mere produktive borgere vågne-
- og knoklede i bogstavernes vingårde.
Jeg beklager kun, at De som noviceforfatter-
- ikke var der for med Deres store, magiske øjne selv at se-
- en garvet professionel i aktion.
I disse få timer var jeg faktisk-
- som den store DiMaggio der går bagud og bagud efter den høje bold.
Jeg var Manolete in Sevilla, der gjorde sig klar til drabet.
Og desværre rammer ved siden af, fordi jeg ikke tåler synet af blod.
Jeg var Pablo Picasso-
- der føjede det tredje øje til portrættet af sin elskede.
Jeg var...
Hvordan staver man til "ingeniøs"?
I-N-G-E-N-I-Ø-S.
Det var det, jeg frygtede.
Ud over de godt ni meter sider, jeg skrev-
- opdagede jeg nogle fejl i de tidligere sider-
- som jeg rettede, hovedsagelig nogle angående karakteren Rick.
Jeg opdagede, at jeg, i et øjebliks usikkerhed-
- havde undervurderet hans intelligens.
Han er ikke en simpel tyv, men mesterforbryder-
- efterlyst af politiet på tre kontinenter.
Den fantastiske plan er blevet udarbejdet-
- trin for smerteligt trin gennem over et år af Rick selv.
De to andre karakterer er kun ansatte.
Det fører os tilbage, til hvor vi slap.
Rick og Gabby har fortæret en fantastisk frokost-
- og klokken er næsten fire, hvor bilen skal ankomme.
Side 14.
Sid ned og vær klar.
Nu kommer drejningen af drejningen.
Om halvandet minut vil De og publikum gispe-
- da De opdager, De er blevet narret.
Tingene er ikke, hvad de ser ud til. Slet ikke. Faktisk...
- ...er hele situationen vendt om. - Mr Benson...
Miss Simpson, sid ikke der-
- og stir på mig i stum beundring.
Læs manuskriptet.
Rick og Gabby sidder med cognacglas foran sig.
Hendes store, magiske øjne skinner...
Jeg kan ikke forestille mig en bedre frokost.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige tak.
Og nu vil jeg fortælle dig planerne for resten af eftermiddagen.
Resten af eftermiddagen?
Nemlig. Min bil og chauffør henter os her kl. fire-
- til en rundtur i Paris for at se, hvordan festen skrider frem.
Et hurtigt stop ved mit kontor for at hente noget-
- og så til en fest til min ære-
- i restauranten i Eiffeltårnet.
- Pardon, De er monsieur Rick? - Oui.
Deres chauffør er her. Han har en vigtig besked til Dem.
Undskyld mig et øjeblik.
Den er næsten fire.
Jeg ved det, jeg ved det.
Hvad er der galt? Er du vanvittig? Tage en pige med på sådan et job!
Vores aftale, François: Du kører, og jeg planlægger.
Men... Men planen kræver ikke, at der er en pige.
Evnen til at improvisere i et kritisk øjeblik-
- er en af grundene til, at jeg er en højt betalt tyv.
Hvis du ser til venstre, lige bagved dig-
- så tilfældigt som muligt-
- ser du vores gamle ven, der prøver at gemme sig bag gårsdagens avis-
- inspektør Gillette.
Hvad laver han i Paris?
Tror du, han... aner uråd?
Selvfølgelig ikke. Gør han, er jeg et skridt foran.
Hvorfor tror du, jeg samlede pigen op?
Fordi hun har store, magiske øjne.
Også det, men faktisk samlede jeg hende op-
- for at få vores ven inspektøren af sporet.
Aldrig i sin vildeste fantasi ville han tro-
- at den højt betalte og succesfulde Rick-
- ville være så dum at tage en pige med på et job.
Så det er netop det, jeg vil gøre. Hun er det perfekte dække.
Vi ses ved bilen om et minut.
Skal vi...?
Min kære Gillette, vore veje krydses atter.
Min kære Rick, hvilket utroligt sammentræf.
Monsieur Gillette er på forunderlig vis et forretningsbekendtskab.
Glæder mig. Ricks venner er også mine venner.
Nyd endelig Deres frokost. Og jeg beder Dem: Pas på kalorierne.
Dette, min ven, er et nydelsens øjeblik.
I tre år har jeg ventet. Og endelig-
- er min intelligente ven bidt på krogen.
Hvad stakkels Rick ikke ved, er at pigen er en af vores.
Aner han ikke uråd?
Min efterligning af en metodeskuespiller var uangribelig.
Jeg spillede rollen indvendigt-
- og antydede alle de grundlæggende elementer i hans kuriøse kald.
Den dybe, næsten vanvittige narcissisme.
Manglen på personlig elegance-
- den frastødende grammatik.
Du gamle, det var... Sir, det var fejlfrit, strålende.
Jeg kom på en motorcykel i hvedefarvet...
Lad dig nu ikke rive med.
Jeg må minde dig om, at du ikke er stjernen i dette drama-
- men kun har en birolle. Faktisk en meget lille en.
Hvis livet, som i teateret, blev ledsaget af et program-
- ville du stå meget langt nede på siden med helt små bogstaver-
- benævnt som "anden politimand".
Som jeg var ved at sige: Hvad stakkels Rick ikke ved-
- er at pigen er en af vores.
Kan vi stole på en af gadens løse fugle-
- med en straffeattest så lang som Deres arm?
Intet vil gå galt, min kære Philippe.
Der er en lille sprække i Ricks rustning: Et kønt ansigt.
På den ene eller den anden måde vil pigen-
- få lokket planens detaljer ud af ham.
Planen. Men bør vi ikke skygge dem? Jeg har bilen.
Det er der ingen grund til. Rick er en mester.
Ingen politimand kan skygge ham, hvis Rick ønsker at undslippe ham.
Ja...
- Nej. - Nej.
Jeg vil spise en fantastisk frokost, og alting skal tilberedes-
- i denne ikke-fedende solsikkeolie.
Og efter min frokost-
- efterfulgt af en lille en og en gåtur-
- møder jeg min ven i aften til hans eventyrs højdepunkt i...
I...?
Eiffeltårnet? Brillant, inspektør. Brillant.
Til studiet, François.
Studiet?
Jeg sagde, jeg skulle hente noget på mit kontor.
Har du nogensinde været inde i et filmstudie?
Nej. Er du i filmbranchen?
På en måde.
Studiet er særlig fantastisk på en helligdag som denne.
Stille. Tomt.
De store scener fuldstændig øde.
Ligesom julenat, hvor intet rører sig.
Vent her, jeg er straks tilbage.
Nydeligt.
Ja, ikke?
Jeg forstår ikke. Er du skuespiller?
Forfatter, producer, instruktør?
Intet så kreativt, frygter jeg.
Min filminteresse er udelukkende økonomisk.
Yndefuldt.
Hvis du anede, hvor spændende det her er...
Det er lige mig. Jeg elsker film.
Ikke de forfærdelige New Wave-film, hvor der ikke sker noget.
Men jeg kan godt lide...
...westerns.
Gode, gammeldags film med drejninger-
- og drejninger af drejninger. Sådan noget.
Har du en fil på dig?
- Sådan en man filer negle med? - Det tror jeg.
Tak.
Jeg kan især godt lide film med komplicerede røverier, kan du ikke?
Helt sikkert.
Det lyder barnligt, men næst efter film om røverier-
- kan jeg bedst lide gysere. Det har jeg altid kunnet.
Som lille pige var jeg dybt forelsket i Dracula.
Min mor var vred over det.
Hun syntes, det var... usundt.
Hun plejede at sige: "Den vampyr er gammel nok til at være din far!"
Som, tilføjede hun, han på mange måder lignede.
Det er jeg glad for.
Ikke for at din far lignede Dracula.
Det gjorde han ikke, efter han fik ordnet sine tænder.
Men for at du er interesseret i film.
Så er der to ting, vi har til fælles.
Film... og giraffer.
Her er nøglerne. Vi mødes ved porten om en halv time.
Giraffer og film... Verden er lille, er den ikke?
Lad mig se den!
Nej, nej. Det gør ondt, Rick.
Læbestiften. Der har været skrevet med den!
Servietten! Servietten, du gav Gillette. Hvad stod der på den?
Hvad stod der på den?
Din...
Stop, Rick, stop. Ellers skyder jeg, jeg sværger!
Hvad sker der så, mr Benson?
Det ved jeg ikke...
Længere er jeg ikke nået.
- Mr Benson... - Ja?
Ved De, hvad jeg tror? Jeg tror, vi behøver en anden...
Hvad kan det være? En drejning af en drejning-
- af en drejning af en drejning. Af en drejning.
Jeg troede, jeg kendte til film, men sådan gør Roger Roussin aldrig.
Gad vide, om han kender drejninger. Og drejninger af drejninger.
Og drejninger af drejninger af drejninger. Det tror jeg ikke.
Det ville ændre hele hans liv.
Så spillede de ikke ikke Kriblekryds.
De ville heller ikke spille Ludo.
Det får det til at køre rundt for en.
Ved De, hvad jeg tror?
Ja. De tror, hun ikke er en af gadens løse fugle med en lang straffeattest.
De tror, hun er en hemmelig agent.
Men, miss Simpson-
- De tager fejl.
Vores Gabby er tilfældigvis den mest pålidelige, solide...
Den-man-ikke-tager-fejl-af-uanset- hvor-dårligt-man-skriver-den-rolle-
- i al folkelig litteratur:
Den prostituerede med et hjerte af guld.
Nej...
Den P med et H af G er nummer to. Den bedste er Frankenstein.
En der skaber eller genskaber et andet menneske-
- og enten bliver forelsket i det eller ødelægges af det...
Det kan gå begge veje.
Det er det, der giver det fleksibilitet.
Har De nogensinde tænkt over-
- at "Frankenstein" og "My Fair Lady" er samme historie?
Den ene ender lykkeligt-
- og det gør den anden ikke.
Tænk lige over det.
De dufter vidunderligt.
Det er badeolien. Da jeg tog bad, puttede jeg badeolie i.
Kun nogle få dråber, selvfølgelig.
Det er jeg taknemmelig for. For vore begges skyld.
Og hvor var vi kommet til?
Bang, bang, bang! Der var vi kommet til.
Eller: Der var De kommet til.
Hun stod ved sengen med en pistol, han bevægede sig mod hende.
Jeg kan ikke se, at Frankenstein og My Fair Lady er det samme.
Jo, jeg kan.
Higgins skabte Eliza, og Frankenstein skabte monsteret.
Ja, selvfølgelig.
Men sig det ikke til nogen. Jeg gemmer det til min lærebog-
- om kunsten at skrive manuskripter.
Åh, javel...
Han har jaget hende gennem junglen og alt det. Bla-bla-bla...
...forbi badekarret. Vil De lave en Richard Benson-film-
- uden et badekar, er De vanvittig. Og ind i soveværelset.
Hun trækker en pistol, bla-bla-bla, og...
Min kære, stor- og magiskøjede-
- badeolieduftende miss Simpson-
- er hvor, vi er nået til.
Langsomt-
- fortsætter Rick hen mod hende.
Værsgo. Tryk på aftrækkeren.
Ræk ikke efter din pistol. Jeg advarer dig.
- En cigaret? - Tak. Ild?
Rick...
Skal vi se at få disse våde sko af?
Og min store- og magiskøjede Gabby-
- som kom til Paris for at... leve-
- viser sig at være spion for politiet. En angiver.
En ordinær stikker.
Nej, Rick, sig ikke det! Det er den djævel, Gillette.
Jeg hader ham sådan. Han er ubarmhjertig.
Han viger ikke tilbage for noget, før han har fanget dig.
Han tilgiver aldrig sig selv det sidste år i Tanger-
- eller året før i Hong Kong. Han er besat af dig.
Han er en gal, overvægtig kaptajn Ahab-
- der leder efter dig, hans Moby Dick. Hans hvide hval.
- Og du? - Jeg?
Jeg er intet. En af gadens løse fugle med en lang straffeattest.
Han fik mig prøveløsladt som den søde, uimodståelige madding-
- der vrider sig på krogen, han har gjort klar.
Hvis jeg ikke finder ud af den plan, du har bygget op-
- trin for smerteligt trin i det sidste år-
- så er mit liv... slut.
Så ryger jeg tilbage bag tremmer og får fængselstøjet på igen.
Ikke længere Gabrielle eller Gabby, men blot... et nummer.
Men hvis det lykkes for mig...
Hvis det lykkes?
Frihed!
Hvad skal du gøre for at finde ud af den plan?
Hvad som helst.
- Hvad som helst? - Ja. Det er ikke så svært.
Jeg er faktisk også en højt betalt professionel.
Måske ikke så højt betalt som du, men alligevel... en professionel.
Vi er to alen ud af et stykke, du og jeg.
Der er ingen grund til, at vi skal være fjender. Måske kan vi være...
...venner.
Måske...
Deres to kroppe bevæger sig som en-
- og brydes som oprørte bølger på en uopdaget strand.
Og nu, nu...
...vil vi langsomt...
...og dvælende...
... tone over...
Yndefuldt.
Nemlig, miss Simpson. Godt sagt.
De kan endda tilføje "milde Moses!".
Hvad er der galt? Kan De ikke lide det?
Jo, jeg kan, men kan De slippe af sted med det?
Slippe af sted med det? Slippe af sted med hvad?
Den scene med dem på sengen er et vink med en vognstang.
Tror De ikke, censuren vil protestere?
Hvordan kan de protestere over det?
Vi lavede jo en overtoning, ikke?
- Ja, men... - Som jeg sagde før:
En overtoning er et værdifuldt redskab.
Ikke blot kan det føre en fra et sted til et andet-
- men det overlader også, hvad der sker i scenen-
- til ens fantasi.
Hvis jeg var Dem, miss Simpson-
- ville jeg ikke frekventere disse syndefulde kunstteatre-
- men hellere se nogle gode, sunde amerikanske familiefilm.
Jeg ved ikke, hvad De og censuren tror, de laver på den seng-
- men jeg indtager den holdning, at de spiller... Ludo.
Skønt jeg har nydt vores lille spil, er klokken næsten halv ni.
Tid til højdepunktet på vores strålende dag. Vi må af sted.
Af sted? Hvorhen?
Du ved udmærket hvorhen.
Til kostumeballet i Eiffeltårnet for at gøre jobbet færdigt.
Det må du ikke. Du må ikke gennemføre planen, hvad den så end er.
Gillette vil være der, og stedet vil være omringet af politi.
Gillette var i Tanger sidste år.
Hele byen var omringet af politi. Hvis du vil undskylde mig...
Hvor skal du hen?
Til garderobeafdelingen for at finde noget, vi kan tage på.
RULLE 6 PIGEN DER STJAL EIFFELTÅRNET
Helt i orden. Jeg har altid-
- en pakke boblebad i min taske, og jeg klarer mig fint.
Davs...
...fremmede.
De må være den nye skolefrøken.
Jeg vil nødig skynde på Dem, frue, men klokken er mange.
Hvor lang tid vil det tage at komme op af badekarret-
- ned i dette kostume og ud i bilen?
Slet ingen tid...
Og nu, ifølge min mesterlige plan-
- er tiden kommet til at tage det farligste skridt af dem alle.
Ja, Rick?
Jeg må stole på dig og fortælle dig detaljerne.
Jeg kan godt stole på dig, ikke, Gabby?
Hvordan kan du spørge? Efter vores Ludospil i eftermiddags?
Jeg er din for evigt og altid.
Kan jeg stole på dig, Gabby?
Kan jeg virkelig stole på dig?
Bag i denne bil ligger 28 hylstre med en spillefilm.
Festen i Eiffeltårnet bliver holdt af filmens producer.
Fortæl mig planen om lidt, Rick. Der er langt til Eiffeltårnet-
- og der er tæt trafik.
Mr Benson...
Rick...
Gabby er måske, men jeg er ikke...
Jeg er ikke sådan en pige.
Jeg kan ikke holde piger ud, der siger sådan noget.
Du godeste...
Måske er vi den slags pige.
Udenfor. Eiffeltårnet. Nat.
Rick og Gabby har kørt og kørt og kørt.
Gennem den fantastiske trafik.
Tårnet er illumineret.
Richard, hvordan kan jeg skrive, hvis du skal...?
Godt, godt...
Tårnet er illumineret-
- og limousiner kører op foran.
Miss Simpson, hvordan kan jeg diktere, hvis du skal...?
Stol på mig, skat.
Det gør jeg. Så er det nu.
Og nu, skat, går Rick and Gabby hen til elevatoren-
- som vil føre dem og os til den uundgåelige festscene-
- som står hjertet så nær hos filminstruktører overalt.
Det er sommer, og "la vita" er "dolce".
Der er morgenmad på Tiffany's, og alle er oppe på mærkerne.
Og nu, da instruktøren har afledt publikum-
- med uvedkommende vignetter-
- vender han modstræbende tilbage til plottet og endnu en ny karakter.
Produceren. Vært og offer.
Som utrolig meget ligner min producer og mit offer:
Mr Alexander Meyerheim.
Hvis du ser til venstre, lige bag ved dig, så tilfældigt som muligt-
- ser du idioten Gillette-
- meget passende klædt ud som bøddel.
- Klar, skat? - Klar, skat.
Undskyld mig et øjeblik, skat.
Du kommer for sent.
Passer ikke, Gillette. Alt går helt efter planen.
- Og du har planen? - Selvfølgelig.
Skønt ikke særlig højt betalt, er jeg i det mindste... professionel.
Nå?
Hvis De vil læse dette, tror jeg, hele situationen-
- omgående vil stå klart.
I dette øjeblik afleverer han brevet om løsepenge.
- Brevet om løsepenge? - Nemlig.
I sin bils bagagerum har han 28 ruller film.
Det er negativerne og den eneste kopi-
- af producerens netop færdiggjorte film-
Pigen der stjal Eiffeltårnet.
Er du sikker på, du har både negativet og den eneste arbejdskopi?
Helt sikker.
Og du har tænkt dig at ødelægge dem?
Medmindre De giver mig nøglen-
- til Deres boks i Deres bank i Casablanca.
Min kære dreng, jeg har ingen anelse om-
- hvem du er. Men du er smuk.
Meget smuk.
Ikke kun det. Du har reddet mit liv.
Pigen der stjal Eiffeltårnet er faktisk en katastrofe.
Titlen er symbolsk. Hun stjæler det ikke rigtigt.
Det tror jeg i hvert fald ikke.
Slutningen er så forvirrende.
Manuskriptet er så forfærdeligt, at det aldrig kan udgives.
Jeg var færdig. Nede til tælling. Denne fest i aften-
- skulle være en afskedsgestus. En slags svanesang.
Ved midnat, når jeg fik regningen, ville jeg skrive den under-
- med flotte, om end imaginære, drikkepenge-
- og så, mens fyrværkeriet eksploderede mod den mørke himmel-
- ville jeg kaste mig selv ud fra toppen af denne groteske bygning.
Og nu, pludselig, i sidste øjeblik-
- i den 11. time... Sig ikke, at der ikke er nogen deroppe-
- som passer på producere... Så dukker du op!
Jeg kan næsten ikke tro det.
Hvis du sværger på, at du vil ødelægge denne film-
- lige til sidste rulle-
- får du ikke bare min nøgle til min bankboks i Casablanca.
Vi deler også forsikringspengene.
60-40.
50-50.
Åh, min kære, kære dreng... Overvejer du nogensinde at gå ind-
- i filmbranchen, så tøv ikke med at ringe til mig.
Jeg har ledt efter en partner som dig hele mit liv.
Vi forstår hinanden perfekt.
Du er så smuk...
Det er et vejrbidt, men sært følsomt ansigt.
Det er så smukt...
Hans fly venter på ham i Le Bourget lufthavn.
Hans chauffør er lige nu ved at varme motorerne op.
God pige. I morgen vil hele dit generalieblad forsvinde-
- på mystisk vis fra mine arkiver, og du vil være fri.
Tak, min kære Gillette.
Og nu, Gillette, hvis du helt tilfældigt-
- vil danse mig tværs over gulvet og over til herretoilettet...
Dit fjols. Dit lille fjols. Han udnytter dig-
- ligesom han gjorde med den stakkels pige i Tanger.
Dans videre, Gillette.
Jeg burde have vidst det! Kvinderne kan ikke modstå den mand.
Det stemmer, min kære Gillette.
Bliv ved med at danse.
Dit fjols. Dit lille fjols.
Jeg har redet det hele ud sammen med min psykolog.
Jeg hader faktisk ikke Gillette.
Jeg har bare ondt af ham.
Han insisterer på at projicere sig selv ind i stjernens rolle-
- og degradere mig til en mindre vigtig karakter.
Han fik mig til at vente på ham uden for Eiffeltårnet? Godt.
Fik mig til at sige replikker som: "Brillant, inspektør."
Eller: "Jeg har bilen lige her, sir."
Maurice!
Jeg hedder Philippe!
Pyt med det. Rick er ved at undslippe fra Bourget lufthavn.
Hvor er min bil?
Jeg har bilen lige her, sir.
Den replik sagde du smukt, Maurice.
Inspektør, jeg...
Jeg hedder ikke Maurice. Jeg hedder Philippe.
Kære dreng, du er en mindre rolle, og dit navn er ikke vigtigt.
Hvad sagde du om bilen?
Jeg har bilen lige her, sir.
- Hurtigere, Maurice! - Hurtigere, Philippe.
Jeg bliver ved med at glemme det. Du godeste, du er en trist karakter.
Selv i en ikke krævende rolle som "anden politimand".
Bourget lufthavn, hurtigt!
Men hvis De er inspektøren, hvem var så...?
Du er tredje politimand og skal ikke have replikker. Ti stille og kør.
- Ved du, hvad dette er? - Nøglen!
Nøglen til vores fremtid. En million dollar-
- i små, umærkede sedler, der betyder lykke for os to.
Her er inspektør Gillette. Kalder alle vogne.
Hurtigere! Hurtigere!
Porten er... lukket.
Kør igennem den, dit fjols.
- Vent her, jeg tager ham alene. - Må jeg tale med Dem?
Du er jo Rick.
- Jeg forstår ikke... - Det behøver du heller ikke.
Kan du ikke få det ind i hovedet?
Du er kun en birolle. Alle er ligeglade med dig.
Du er der kun for nemheds skyld.
En, som helten kan stikke en på kæben i det rette øjeblik.
Og det øjeblik, er jeg glad for at sige-
- er endelig kommet.
Stop, Rick!
Stop, eller jeg skyder!
Philippe.
Mauri... Philippe.
Gør det ondt?
Det er i orden. Måske er det bedre på denne måde.
Nej, min skat. Vi skal nok klare os til Casablanca.
Og når vi når dertil, køber vi et lille slot...
Med dets egne...
...private zoo.
Vil der være giraffer?
Selvfølgelig...
Giraffer.
Hvis dette er at være politimand...
Nu er du...
..."første politimand".
Således har vi igen vist, at forbrydelse ikke betaler sig-
- medmindre man tilfældigvis er mig.
Fade ud.
Slut.
Det var det.
Alle 130 sider.
Færdig...
...og med flere timer til overs.
Det er vidunderligt, Richard.
Men skal den slutte på den måde?
Philippe kunne ramme ved siden af, når han skyder-
- og så kunne Rick fortælle inspektøren-
- hvor de stjålne filmhylstre er og give ham nøglen tilbage.
Han kunne forklare ham, at nu, hvor han har mødt Gabby-
- trækker han sig tilbage fra løgne- og tyvebranchen.
Og så kunne inspektøren måske... lade dem tage væk sammen.
Det kunne være den sidste, store drejning af en drejning.
Kunne det ikke?
Det duer ikke.
Han er jo en løgner og en tyv.
Det har han været for længe. Han kan ikke holde op nu.
Desuden er jeg bange for, at han er blevet...
...udbrændt.
Det tror han måske, men hun ved, at det er han ikke.
Hvad giver hende den tanke?
Hun har været sammen med ham konstant de sidste par dage.
Hun har set ham ryste af angst, udmattet, klar til at give op.
Hun har set ham tage sig selv sammen igen-
- og hun har også set ham være varm-
- og blid.
Og sjov.
Ikke en berømt komiker, men rigtig sjov.
Tror du, hun er idiot?
Tror du ikke, hun ved, hvilken slags mand han er?
Eller hvad han har brug for?
Og at det, han har brug for, er kærlighed?
Det er for sent.
Han er 43 år gammel.
Eller bliver det til oktober.
Han har været gift to gange.
Begge gange var en katastrofe.
Og der har været alt for mange år med alt for mange penge-
- for mange dårlige manuskripter-
- og for meget whisky.
Han har ikke mere at give.
Selv om han kunne, og det kan han ikke.
Det passer ikke, Richard, du kan godt. Jeg er vild med det.
Nej, du er ikke.
Det er rædselsfuldt.
Problemet er-
- du er ikke forelsket i manuskriptet.
Du er forelsket i mig.
Og hvorfor ikke?
Pludselig, valsende ind i dit liv-
- kommer denne charmerende-
- relativt pæne fremmede.
Mig.
Elegant som silke med en højt optrænet talemåde-
- specielt designet til at slå relativt usofistikerede piger omkuld.
Som dig, miss Simpson.
Det frygter jeg alvorligt, jeg har gjort.
Men om det så er den sidste hæderlige ting, jeg gør i denne verden-
- og det kan det udmærket blive-
- vil jeg gøre det godt igen.
Jeg vil sende dig af sted-
- miss Simpson-
- før jeg gør alvorlig-
- og uoprettelig skade.
Vil du høre sandheden?
Selvfølgelig vil du ikke det.
Du får den alligevel.
Jeg er ligeglad med det hele.
I hvert fald med mit arbejde, som du så rørende-
- og troskyldigt kalder det.
Det passer ikke helt...
Der er én ting, jeg ikke er ligeglad med: Penge.
Og god whisky.
Jeg er, som du nok har bemærket-
- ret glad for dem.
Men mit arbejde?
Det er noget væmmeligt noget-
- som må finde sted fem dage om året-
- så jeg kan tilbringe de andre 360-
- på den måde, som jeg er blevet-
- og vil blive ved med at være, helt vant til.
Skål for dig, Richard Benson.
For dig og din strålende, professionelle know-how.
Må du vaje længe.
Og må du... blive ved med...
...at narre...
...folket.
Miss Simpson?
Miss Simpson!
Gabrielle?
KÆRE ALEX. DER ER INTET MANUSKRIPT, MEN DET BLIVER DER-
- ET STRÅLENDE ET, ELLER DU FÅR DINE PENGE TILBAGE. RB.
- Pardon, Maurice. - Maurice? Nej, Philippe, sir.
Du ved ikke engang, når en spøg er forbi.
Mr Benson, hvad laver De her?
Hold op med at overspille rollen. Du ved godt, hvad jeg laver her.
Af alle de fjollede påfund i B-film...
Hun glemte fuglen...
- Jeg ved ikke, hvad du mener. - Jo, du gør.
Pige efterlader fugl. Dreng må opsøge pige.
Jeg har selv skrevet den scene tusindvis af gange.
Den virker selvfølgelig altid. Det er punkt et.
Punkt to: Hvor vover du at droppe mig når vi ikke engang er begyndt?
Punkt tre...
Jeg elsker dig. Miss Simpson-
- mener du ikke, du kan klare jobbet, så sig det. Jeg skaffer en anden.
Jeg kan sagtens klare jobbet.
Godt. Her i min hånd har jeg-
- godt 130 sider konstrueret-
- og absurd, totalt umotiveret...
Bare man kunne sige det på film.
Kom, vi har et manuskript, der skal skrives.
Ikke helt fra bunden. Vi har to gode karakterer.
Hun er sød og kvik og meget, meget smuk, og han...
Han er blevet ret kedelig. Vi må have peppet ham lidt op.
Find noget, han kan lave, noget fysisk handling.
For at fremhæve det maskuline image.
Der er noget i amerikanske film, en kliché-
- men du brugte det i manuskriptet.
Nå, ja...
Jeg synes, vi måske skulle... løbe.
Den nye film, du vil skrive, hvad handler den om?
Det er en kærlighedshistorie.
Får den en lykkelig slutning? Han bliver ikke skudt på vej til flyet?
Tværtimod, miss Simpson.
Musikken går amok, og dér-
- uden at bemærke fyrværkeriet, springvandene-
- og den festgale skare-
- falder de lykkeligt og blidt i hinandens arme.
- Jeg ved godt, hvad der så sker. - Gør du?
De to enorme og højt betalte hoveder nærmer sig hinanden-
- til det ultimative og uundgåelige øjeblik.
Det endelige, jordskælvsagtige-
- studielejebetalende, biograffyldende-
- popcornsælgende...
...KYS
FADE UD
SLUT